![שירה מרגלית – מסע מוזיקלי מרגש ומלא עוצמה](https://yoviral.net/wp-content/uploads/thumbs/שירה-מרגלית-לא-בת-מלוכה-3kp3jh6g33j6oaq5pewao0.webp)
שירה מרגלית, שכבר צברה לעצמה מוניטין עם הסינגל המצליח "אחותי כבר לא סובלת אותך" שהגיע למעל 5 מיליון צפיות ביוטיוב, משחררת היום, ה-7 ביולי 2024, את אלבום הבכורה "לא בת מלוכה" ומביאה קול חדש ורענן למוזיקה הישראלית.
האלבום מציע חוויית האזנה מגוונת ומרתקת, מסע מוזיקלי מלא בעוצמה ובאותנטיות עם טקסטים כנים ומרגשים, לחנים קליטים ועיבודים מרשימים במיוחד שהופקו על ידי מיטב המפיקים, ביניהם רובי פאייר, שהפיק להיטים גדולים לשירי מימון, לירן דנינו, עומר אדם, נוי פדלון, חנן בן ארי, איתי לוי, משה פרץ, ים רפאלי ועוד רבים וטובים.
בת מלוכה / שירה מרגלית
ביצ' | מילים ולחן: שירה מרגלית, ים רפאלי, יובל מעיין
עוצמה נשית, עצמאות וביטחון עצמי, תוך שימוש בשפה עכשווית וגלויה ובהצהרה חזקה על המראה והסגנון. דמות שאינה ניתנת לעצירה, בטוחה בעצמה ובמקומה בחברה.
ניתן לזהות ביקורת סמויה על תכתיבים חברתיים ועל הציפיות מהנשים. נאמר שלא תאפשר לאף אחד להכתיב איך להתנהג או מי להיות. הביטויים כמו "אל תקרא לי מתוקה זה לא השם שלי" מדגיש את ההתנגדות לתוויות ולכינויים שמקטינים נשים. הדמות בשיר מראה שלא תאפשר לאף אחד להכתיב לה איך להתנהג או מי להיות.
ישנו מסר חזק של עמידה על עקרונות ועצמאות. האמירה ברורה שלא תהיה התפשרות על מי שהיא, אפילו אם זה יפגע באנשים סביבה. המסר הוא של כוח פנימי וחוסר התפשרות, תוך כדי קריאה לאנשים לקבל אותה כפי שהיא.
"ביצ׳" משדר מסר ברור של עמידה על עקרונות ושל חוויית החיים במלואם, עם כל האתגרים וההנאות שבכך ומעודד נשים להיות נאמנות לעצמן.
על הלשון | מילים ולחן: שירה מרגלית, יובל מעיין
מתאר מערכת יחסים מורכבת ומלאת מתח, תוך שימוש בשפה נוקבת וביקורתית. הפתיחה קובעת בבירור שהאדם המדובר לא בא בטוב, כשכל הסובבים מבינים זאת מלבדו. החיוך המזויף וההתנהלות המתחכמת שלו נחשפים ככיסוי לרגשות קרירות ומנוכרות.
המסר המרכזי מתמקד ברצון לצעוק את מה שעומד על הלשון ולהביע את התחושות הקשות. המשפטים "זה לא לרמה שלי כפרה" ו-"שנולדתי על הצד הלא נכון" מביעים תחושת תסכול ומאבק פנימי. האירוניה בביטוי "במזל ושבת שלום" מוסיפה שכבה של ציניות כלפי המצב הנוכחי.
התמקדות בשאלות נוקבות כלפי האדם המדובר, כמו "מאיפה יש לך לב כזה קטן ופה כזה גדול?" מבטאות את הפער בין התדמית למציאות. הפחד והכעס ניכרים כאשר מתארים אותו כעשוי מקרח, קר ומנותק רגשית.
הפנייה הישירה "שמישהו יחזיק אותי" והתחושה של עליית החום מעידות על הלחץ והמתח הנפשי שמצטבר. הבקשה "אתה ממש חייב לסתום" מדגישה את המאבק הפנימי והכעס המצטבר.
"על הלשון" מצליח לשלב בין ביטוי רגשות חזקים ונוקבים לבין ביקורת חברתית, כל זאת בשפה ישירה ומודרנית. הטקסט משדר עוצמה וכוח פנימי, ומביא לידי ביטוי את המאבק הפנימי להתמודד עם מציאות מורכבת ורגשית.
אופס | מילים ולחן: שירה מרגלית ואור בן ברוך
מציג מערכת יחסים מסובכת ורוויה ברגשות מנוגדים. המילים מציירות תמונה של חרטה ואובדן, עם תחושה חזקה של אי-הבנה ואי-הצלחת התקשורת. ההבנה שלא התכוון לפגוע, אך מצא את עצמו במקום ובזמן הלא נכונים, בולטת במיוחד. "איך לא שמעתי את השתיקות שלך?" מבטא תחושת אכזבה עצמית על כך שלא שם לב לסימנים שהיו שם כל הזמן.
הודאה באיבוד שלה לאט לאט, מביעה את תחושת התסכול על כך שהוא לא מצליח לתקן את המצב. "אני מלא קוצים ואת איזו פרח" מדגיש את הניגוד ביניהם, כשהוא רואה את עצמו כמי שפוגע ולא מצליח להתקרב. הכאב על האובדן מורגש כשהוא מודה שהוא שונא לראות אותה בוכה, אבל לא מצליח לנגב לה את הדמעות. הקונפליקט הפנימי, הרצון להיות שם בשבילה אך גם ההבנה שהוא לא מתאים לה, מציגים תמונה כואבת.
בקשה לסגור את הדלת ולא להשאיר לו פתח לחזור, יחד עם ההודאה באהבה וההבנה שהאהבה הזו גורמת לה כאב, מעצימות את תחושת הוויתור. "אני משחרר אותך למרות שקשה לי" מבטאת את ההבנה הכואבת שעליו לתת לה ללכת. הוא מבין שעליו לשחרר אותה כדי שהיא תוכל להמשיך הלאה ולהיות מאושרת.
"אופס" מצליח להעביר את הכאב, החרטה והקונפליקט הפנימי בצורה כנה ונוגעת ללב. המילים המורכבות והכנות המוחלטת יוצרות שיר שמצליח לגעת בנקודות העמוקות ביותר של מערכת יחסים מתפוררת.
ידעתי שבסוף תברח – מילים ולחן: שירה מרגלית, בן שופן, ים רפאלי, יובל מעיין
מבטא תחושת חרטה וכאב במערכת יחסים מורכבת, תוך שילוב של הומור וציניות. הוא מתחיל בשאלה רטורית על הפשטות שבבקשות, ומציין שאפילו במצבים יומיומיים כמו סלון מלוכלך וריקודים במטבח, ישנם רגעים שמגלים את הפערים ביניהם.
האווירה הקלילה של ריקודים ושירה בבית מתחלפת במהרה בהבנה ברורה שהאדם המדובר יברח בסופו של דבר. "ידעתי שבסוף ת'ה תברח, זה היה לך כתוב על המצח" מבטא את התחושה שהבריחה הייתה בלתי נמנעת, והכאב היה צפוי מראש. השורות "אתה נחנקת כשאמרתי לנצח" מדגישות את הפחד שלו ממחויבות ואת האכזבה שנגרמת כתוצאה מכך.
התייחסות לאירועים פשוטים כמו הנהיגה שלו, מפגשים עם ההורים וריקודים על הגג מוסיפה נופך של שגרה יומיומית לשיר, אך גם משמשת להראות איך המתח והבעיות מתבטאים גם ברגעים הקטנים. האמירה "אני אשרוף אדום בכל הרמזורים כדי לנשק לך חזק את הפנים" מציגה את הניגוד בין הרגשות העזים לפחד והבריחה.
בקטע שבו מתארים אותו כ"סתם פרצוף יפה ואין שם כלום מתחת", נחשפת הביקורת החריפה כלפי השטחיות שלו. האכזבה מהבטחות שלא קוימו ומהתחושות שלא היו אמיתיות. ישנה הכרה בכך שהייתה נאיביות כשהאמינה לו, ושואלת מדוע נכנעה לרגשות כאלו.
השיר מביע את הכאב על האובדן ואת ההבנה שמה שהיה ביניהם היה מבוסס על פנטזיה ולא על מציאות. ישנה ידיעה שכאשר הכאב יגיע, הוא יהיה עמוק יותר מצידו. הכנות והפגיעות מורגשים במיוחד בשורות "גם אם תנסה חזק לא תשכח, ידעתי שבסוף ת'ה תברח", המבטאות את הידיעה הברורה והכואבת שהקשר היה בלתי נמנע מלכתחילה.
אחותי כבר לא סובלת אותך | מילים ולחן: שירה מרגלית, יובל מעיין
מעביר תחושות של כעס ותסכול במערכת יחסים שכשלה. היום שבו הכל משתבש, כשהיא מתארת איך הכל קורה בגלל ההתנהלות של הפרטנר. המשפטים "הפסדתי בלוטו, נכנסו לי באוטו" מדגישים את התחושה שהכל משתבש, והכל בגלל ההתנהגות הרעה של בן הזוג. ההאשמות ממשיכות, ומציינות שהוא "שקרן פתולוגי" ושאפילו ארבעים פסיכולוגים לא יצליחו לעזור לו. אין בה אמון בו וכל מה שהוא עושה נראה מלאכותי ולא אמיתי.
התחושות הקשות מצטברות לנקודת שבר. "לא תתקן לי את העברית, תזייף במכונית" מדגישות את חוסר ההתאמה ושברון הלב. בן הזוג לא מכבד אותה או את סביבתה. הכעס והאכזבה בולטים במיוחד כשהיא מתארת איך הוא התחיל עם המלצרית בזמן שהיא הלכה לשלם, מה שמחזק את התחושה של חוסר הערכה ואמון.
הפזמון "כי אפילו אחותי כבר לא סובלת אותך" מבהיר שהכעס והאכזבה הם כל כך עמוקים, שגם הקרובים אליה לא יכולים לסבול אותו. המסר חזק ומעיד על כך שההתנהגות של בן הזוג לא מתקבלת על הדעת.
בסופו של דבר, היא מבהירה שאין לו מקום בחייה יותר. היא מודיעה לו שלא יחזור ולא יקבל שום דבר בחזרה, והקרובים אליה תומכים בה ומבינים את החלטתה. אין זה מפתיע שהשיר הגיע למעל 5 מיליון צפיות. הוא מצליח להעביר תחושות חזקות של אכזבה, כעס ושחרור, ומציג את התהליך שבו היא מבינה שאין טעם לנסות לתקן את מערכת היחסים ושעליה להמשיך הלאה. השיר משדר עוצמה פנימית ועמידה על עקרונות, ומציג אותה כמי שמסוגלת להתגבר על הכאב ולבנות את עצמה מחדש.
אין זה מפתיע שהשיר הגיע למעל 5 מיליון צפיות. השיר מצליח להעביר תחושות חזקות של אכזבה, כעס ושחרור, והוא מדבר בכנות ובפתיחות על חוויות יומיומיות שמאזינים רבים יכולים להזדהות איתן. המסר החזק של עמידה על עקרונות והתגברות על מערכת יחסים רעילה מושך אליו קהל רחב. הלחן הקליט, המילים החדות והשירה הכנה יוצרים יחד יצירה שמצליחה לגעת ברגשות העמוקים של המאזינים ולספק להם תחושת נחמה והזדהות. כל אלה תורמים לפופולריות הגדולה של השיר.
קונפטי | מילים ולחן: שירה מרגלית, גיא קופלמן, יובל מעיין
מתאר רגשות של אכזבה וכאב בעקבות פרידה. הוא מתחיל בתהייה על חוסר הבושה של הפרטנר לשעבר, שמתנהג בצורה שונה לחלוטין עם בת זוג חדשה. התסכול והכאב בולטים כשהיא מגלה שהוא לוקח את בת הזוג החדשה למסיבה, בעוד שאיתה מעולם לא רקד.
ההכרה שהכאב לא פוחת והקושי לראות את הפרטנר עם מישהי אחרת, מתבטאים בקו המרכזי של השיר – "היא קיבלה ת׳קונפטי, אותך בלילות, אני רק קיבלתי סרטים ודמעות". השורה הזאת מחדדת את ההבדל בין מה שהיא קיבלה לבין מה שהפרטנר החדש מעניק לבת הזוג החדשה. התחושה היא של אובדן ושל חוסר צדק.
השיר מצביע על הזיכרונות הכואבים מהעבר המשותף. המעיל שנשאר וסיגריה בזריחה הם סמלים לזיכרונות שכעת שייכים למישהי אחרת. התחושה שהוא רואה אותה כשהוא עם החדשה מוסיפה לרגשות המורכבים. "נו מה, תגיד לי למה?" היא שאלה שממשיכה להדהד לאורך השיר.
הכאב נמשך כשהיא מבינה שהוא נתן לבת הזוג החדשה כל מה שלא נתן לה. הזיכרונות, הכעס והכאב מתמזגים לשיר שמצליח להעביר את התחושות החזקות בצורה כנה וישירה. השיר נוגע בלב של המאזינים ומציג את הכאב וההתמודדות עם הפרידה בצורה אמיתית ונוגעת ללב.
עד שייפול הירח | מילים ולחן: שירה מרגלית ויונתן ויינרייך
מציג תמונה של התמודדות עם רגשות קשים ותחושת חוסר אונים מול מציאות כואבת. השיר נפתח עם הכרה בעייפות מהעצב והמלחמה המתמשכת, כשהדמעות כבר יבשו והכאב נשאר ללא מענה. המשפט "כבר אין לי דמעות אז למה?" מעיד על ייאוש ותחושת ריקנות.
התחושה של עייפות נפשית נמשכת גם כשמדובר על חדשות קשות ואמא שמחכה לתשובות ללא אפשרות לכבות את המתח והחרדה. קניית שרשרת מגן דוד מסמלת חיפוש אחר ביטחון והגנה בעולם שמרגיש מפחיד ולא בטוח. נר נשמה על הלב מדגיש את העומק של הכאב והצער שמחלחל לתוך העצמות.
הפזמון מבטא את הרצון לצעוק עד שייפול הירח, תקווה שהכאב יתפוגג ושהשמיים יתבהרו. הבקשה לא לבקש לא להישבר מדגישה את הצורך להישאר חזקה למרות התחושות הקשות. ישנה הכרה בכך שהזמן עשוי להביא הקלה, אבל הקושי להתמודד עם ההווה ממשיך להכאיב.
בשורות הבאות, הכותבת מתארת ניסיון להיות גיבורה, לצאת לסיבוב בשדרה ולבכות מול אנשים זרים. התחושה של אשמה מתמדת על אף שלא ברור על מה היא נובעת, מחזקת את תחושת הבלבול והכאב המתמשך.
החזרה על קניית שרשרת מגן דוד והעומק של הפחד שמחלחל לתוך העצמות, יחד עם השנאה לכאב, מדגישים את המאבק הפנימי המתמשך. הרצון לצעוק ולשחרר את הכאב, יחד עם התקווה שהזמן יביא הקלה, מוסיפים לשיר עוצמה רגשית.
"עד שייפול הירח" מבטא בצורה כנה ומרגשת את המאבק הפנימי והחיצוני להתמודד עם רגשות של כאב וייאוש. המילים נוגעות במקומות הכואבים ביותר, ומשדרות תקווה להקלה ולשחרור מהכאב עם הזמן.
לא פייר | מילים ולחן: שירה מרגלית, יונתן ויינריך ואור בן ברוך
מתאר תחושות של חרטה וגעגוע לאחר פרידה כואבת, תוך שחזור רגעים וזיכרונות מהקשר שנגמר. המילים מבטאות תחושת בלבול ואובדן, כשהיא מתארת כיצד מיצתה כל פינה ביפו, מרגישה בודדה באוגוסט הקריר, ולא מוצאת למי להתקשר. התחושה הזאת מודגשת על ידי המצב השבור של שני הצדדים, השוחים באלכוהול כדי לטשטש את הכאב.
הבנה שמגיעה מאוחר מדי, "רק בדיעבד הבנתי", חושפת את הכאב והגעגועים שהצטברו עם הזמן. השקר העצמי שהיא מודה בו, לא לזכור את הבגדים והבושם שקיבלה ממנו, מבטא את הניסיון להתנתק מהזיכרונות כדי להקל על הכאב.
השיר מדבר על האכזבה והתחושה שהפרידה לא הייתה הוגנת, כשהיא מתארת את השקרים והחוסר באומץ מצד הפרטנר לשעבר. החזרה שוב ושוב על השורות "לא פייר נו אל תשקר" מדגישה את הכאב והכעס הנובעים מהתחושה שהוא לא היה כנה איתה. היא מתארת כיצד הוא הרס לה את התשוקה והאמון כשהיו ביחד, כמו ברגע שבו הרס לה את השמלה בגשם.
החזרה לרגעים מהעבר, כמו המעבר ברוטשילד שגרם לזיכרונות להציף אותה, מבטאת את העוצמה הרגשית של החוויות המשותפות שלהם. היא משחזרת כיצד ניסתה להתגבר על הכאב והבלבול, אך המחשבות עליו ממשיכות להציף אותה. הבקשה שלו לחזור וההודאה בטעויותיו מבליטות את הכאב והכעס על כך שהוא לא הבין את חשיבות הרגעים המשותפים שלהם בזמן אמת.
בסופו של דבר, היא מתעמתת עם העובדה שהפרידה לא הייתה מוצדקת ושהם יכלו להישאר יחד אם היו מתגברים על המכשולים. השיר משדר תחושה עמוקה של אובדן וחרטה, יחד עם הכרה בכוחם של הזיכרונות והאהבה שהייתה להם. "לא פייר" הוא ביטוי כן ונוגע ללב של הקשיים והרגשות המורכבים שבאים לאחר פרידה.
לא בת מלוכה – שיר הנושא | מילים ולחן: שירה מרגלית, רובי פאייר
מביא ניגודיות חזקה בין הדימוי החיצוני לבין המציאות הפנימית והחיים האמיתיים. המילים מתארות מערכת יחסים שבה התחושות של נחיתות וחוסר התאמה מורגשות מאוד. החיוך המתוק והגנים המושלמים של הפרטנר מציגים תמונה אידיאלית של בחור מוצלח ומכובד, אך הפער מתבטא במסיבה שבה היא בגרביונים והוא בחליפה, מה שמדגיש את הריחוק הרגשי ביניהם.
המשפט "אבא שלי אומר שתעשה אותי מלכה" מציין את הציפיות החברתיות ואת הפנטזיות שיש להוריה על מערכת היחסים הזו, אך היא מרגישה שהיא לא מתאימה לתדמית הזו. הכנות שבה היא מודה שהיא "דפוקה" והוא זקוק לנסיכה, מחזקת את התחושה שהיא לא מתאימה לדימוי המושלם הזה. ההרגשה שהיא לא בת מלוכה אלא ילדה פשוטה מנתניה שמעדיפה לשתות ולקום בצהריים, מדגישה את הקונפליקט הפנימי שלה.
ההבנה ש"זה לא אתה זו אני" מראה שהיא מקבלת את הפערים ביניהם ומבינה שהם לא מתאימים, למרות הלחץ החברתי והציפיות מסביבתם. הביטוי "לכל סיר יש מכסה אבל אני בכלל מיקרוגל" מוסיף הומור עצמי ומדגיש את הפערים בין הדימוי למציאות.
הבחירה בשם לא בת מלוכה לאלבום מנקודת המבט שלנו, מבטאת את המסר המרכזי של השיר ושל האלבום כולו – החיפוש אחר הזהות העצמית והמאבק בציפיות החברתיות. השם מייצג את הפער בין הדימוי החיצוני לבין מי שאנחנו באמת, ואת ההכרה והקבלה של העצמיות הפנימית. בכך, השיר והאלבום כולו מדברים על הכוח הפנימי, העצמאות והבחירה להיות נאמנים לעצמנו למרות הלחץ להיות מישהו אחר.
קרדיטים
ביצ׳
עיבוד והפקה: יובל מעיין
מיקס: ארן לביא
מאסטרינג: אייל קצב
ייצוג: עננה בע"מ. info@music972.com
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
דיגיטל: תמיר אברמוב
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן
הופעות: כספית 03-6886881
וידיאו קליפ
חברת הפקה: CHEAP VACATION
בימוי: אבידע אברהם
צילום: ארסני ברובין
ע. צלם: סער חזן
תאורה: יועד מגל
צבע: אדם אדלשטיין
איפור: מורן תניתם, יפעת צור
שיער: אופיר אליאס
גרפיקה: בן קא
שחקניות: לין אשרוב, יפעת צור, שלי מרדכי, אליס זאנו, בר סמואל
על הלשון
עיבוד והפקה: יובל מעיין
גיטרות: גיא קופלמן
גיטרות נוספות: יובל מעיין
מיקס: ארן לביא
מאסטרינג: אייל קצב
ייצוג: עננה בע"מ. 050-5309500
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
דיגיטל: תמיר אברמוב
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן. ארנון, תדמור, לוי ושות'
וידיאו קליפ
מפיק: אנוש צוברי
במאי, עורך, קולוריסט: יועד מור
תסריט: שירה מרגלית
צלם: אביב שילה
תאורן: דניאל ניאטו
ארט דירקטור: אירה פוקסי
ע. הפקה: מיטל לוטן
ע. הפקה: מתן לוי
ע. צלם: ירחמיאל אדלר
איפור: מאי איקרוט
שיער: ניר סלמן
סטייליניג: שירה מרגלית
צלם בק סטייג׳: דורון בן נתן
קופרודוקציה: Totem Visuals / Daniel Nieto
ציוד מצלמה ותאורה: Spring productions /aviv Shiloh
לוקיישן: נאריה האוס
שת״פ ארט: פנלופה כלים מעוצבים לאירועים
הלהקה של שירה
אופיר בהלול, פז מורג, אביב נחמיאס.
שחקנים
שלמה טרלובסקי, דרור מרקו, רניה ברון, רחל וייס, מוריס רוסו, מלי נדב, מקס גרקונוב, מאי מורן, עדן ליאוני, עילאי נווה, רומי דהן, פז מורג, אופיר בהלול, אביב נחמיאס.
אופס
עיבוד והפקה: דניאל משה ואופיר בהלול
קלידים ותכנותים: דניאל משה ואופיר בהלול
גיטרות: מור אוזן
מיקס ומאסטרינג: דניאל משה
ייצוג: עננה בע"מ. info@music972.com
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
דיגיטל: תמיר אברמוב
תמונה: גיא לוי
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן
הופעות: "כספית" 03-6886881
ידעתי שבסוף תברח
עיבוד והפקה: בן שופן
הקלטות ועריכות: עמית ברנד
תופים: תומר צידקיהו
בס: בן שופן
גיטרות: אגם טימור
קלידים: בן שופן
מיקס ומאסטרינג: ארן לביא
ייצוג: עננה בע"מ. 054-7777789
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
דיגיטל: תמיר אברמוב
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן. ארנון, תדמור, לוי ושות'
וידיאו קליפ:
מפיק: אנוש צוברי
במאי ועורך: יועד מור
צלם: ליאור בן שבת
תאורן: לב איבינדר
ארט דיירקטור: ורד קליש
צבע: גל איסר
סטיילינג: עומר יהב
איפור: מורן טניטם
שיער: אופיר אליאס
מנהלת הפקה: ליאל קריספין
ע. צלם: יונתן בר צבי
ע. תאורן: לב ארפישקין
ע הפקה: אסף אילני
ע. הפקה 2: מתן לוי
ע. ארט: מתן צמח
ניצבים
יהודה שדמון, בן שופן, נעם זוננפלד, תמיר אברמוב, עמית נאור, עדי גווילי, ספיר ערקי
לוקיישנים
קאנטרי כפר סבא, בית אלפא 7, Planet bowling - כפר סבא,
רכב מצטלם: לבן ואן אספקת רכבים לצילומים
אחותי כבר לא סובלת אותך
עיבוד והפקה: יובל מעיין
בס: יובל מעיין
גיטרות: גיא קופלמן
גיטרות נוספות: יובל מעיין
מיקס: ארן לביא
מאסטרינג: איל קצב
ייצוג: עננה בע"מ. 050-5309500
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
סמנכ"ל תפעול: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
דיגיטל: תמיר אברמוב
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן co.n.yaron@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן - יגאל ארנון ושות'.
וידיאו קליפ
מפיק: אנוש צוברי
במאי ועורך: יועד מור
צלם: עמית מימוני
ע. צלם: איליה חנוכייב
תאורן: אריאל פליסצ'וק
ע. תאורן: גלעד בונה
מתאמת הפקה: ליאל קריספין
ע. הפקה 1: איתי עומר
ע הפקה 2: מיטל לותן
ע. הפקה 3: מתן לוי
איפור: מורן טניטם
שיער: אופיר אליאס
שחקניות
מיכאלה מזרחי, ריף מזרחי, איה גולני
תודות
לליאל קריספין ומתן לוי שהצטרפו לעזרה ברגע האחרון, לשיר וצוות הכולי עלמא על הקישור והטיפול הנעים, למיכל וצוות בית הפנקייק על העזרה וקבלת הפנים.
קונפטי
עיבוד והפקה: יובל מעיין
עיבוד כלי מיתר: אבנר קלמר
כינור: אבנר קלמר
צ׳לו: יועד ניר
גיטרות ובס: גיא קופלמן
תופים: עומר פאנק
פסנתר: ליעד גרושקה
מיקס: ארן לביא
מאסטרינג: אייל קצב
ייצוג: עננה בע"מ. info@music972.com
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
דיגיטל: תמיר אברמוב
תמונה: גיא לוי
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן
הופעות: "כספית" 03-6886881
עד שייפול הירח
עיבוד והפקה: יונתן ויינרייך (JUNO VINE)
גיטרות: עידן שניאור
גיטרות נוספות, פסנתר, קלידים, תכנותים וקולות: יונתן ויינרייך
מיקס ומאסטרינג: שי סיון
חברת הפקה: Totem Visuals
תסריט: שירה מרגלית
תסריט, בימוי ועריכה: דניאל ניאטו
צילום: אריק רפאל מזרחי
צילום, סטילס ותאורה: בן מזרחי
צילום סטילס וע. תאורה: שני רייך
פוקוס פולר: סער סקלה חזן
ע. הפקה: מיטל לוטן , אנוש צוברי ומתן לוי
ייצוג: עננה בע"מ. 050-5309500
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
תמונת עטיפה: שני רייך
דיגיטל: תמיר אברמוב
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן. ארנון, תדמור, לוי ושות'
לא פייר
עיבוד והפקה: יונתן ויינריך
גיטרות, בס, קלידים ותכנותים: יונתן ויינרייך
תופים: עומר פאנק
קולות: שירה מרגלית, יונתן ויינרייך ואור בן ברוך
מיקס: דניאל ברכר
מאסטרינג: ארן לביא
ייצוג: עננה בע"מ. info@music972.com
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
קליפ ודיגיטל: תמיר אברמוב
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן
הופעות: "כספית" 03-6886881
לא בת מלוכה
עיבוד והפקה: רובי פאייר ושירה מרגלית
גיטרות: נתיב טל
תופים: עידו נמר
קולות: שירה מרגלית ורובי פאייר
מיקס: רובי פאייר
מאסטרינג: אייל קצב
ייצוג: עננה בע"מ. info@music972.com
מפיק אחראי ומנהל עסקי: יניב דוידסון
מנהל אמנים ורפרטואר: גבי ביטון
מנכ"ל: ניסים מזור
הפקה: שיר וורמן
גרפיקה: זיו רגב
קליפ ודיגיטל: תמיר אברמוב
יח"צ: חגית נוביק סלומון & ירון כהן hagitnovik@gmail.com
יעוץ משפטי: עו"ד עידו חיטמן
הופעות: "כספית" 03-6886881